- Alan? - Nu.
- Christopher? - Nu.
- Nigel? - Nu.
- Leonard, e aşa de drăguţ. - E foarte drăguţ.
Seamănă cu un nume de obsedat sexual.
- Dar Hans? - Dar Ayoff, e minunat.
- Charles, e un nume clasic. - Nu are nimic în neregulă.
- Glumeşti? - Ştii care e porecla pentru Charles?
- Care e? - Chucky.
Cum o să mai adorm cu un bebeluş roşcat pe nume Chucky?
Lasă cartea, hai să venim noi cu un nume propriu ca şi Apple.
Sau Destiny's Child. Am o idee.
Uită-te la mine. Care e primul nume care îţi vine în minte?
- Duffus. - Spune tu acum.
- Primul nume care îţi vine în minte. - Sânişori.
- Aşa vrei să-i punem numele? - Spun că îmi plec şi ăsta.
Scumpule...
Cartea spune că e bine să alegem un nume înainte de naşterea sa.
- Relaxează-te odată cu cartea aceea. - Eşti obsedată.
Scumpule, ştii că dacă mă uit pe aiic mă simt mai bine.
Şi dacă tot veni vorba, m-am decis să nu fac o epidură.
- Ce? - E mai bine aşa pentru copil.
Dar toată lumea a spus că durerea este insuportabilă.
- Orce e mai bine pentru Nas Mare. - Nas Mare?
Îmi pare rău, dar numele ăsta mi-a venit în minte când m-am uitat la tine.
Foarte amuzant.
- Scumpule, te rog. - Mă faci să fac pipi.
- Uite la ceas. - Trebuie să plec.
- E ziua promovării. - Mult succes, scumpule.
- Te iubesc. - Şi eu pe tine.
- Tom? - Tom Wiley?
- Ce mai faci, omule? - Bine Forrest, tu?
Ultima oară când te-am văzut erai cu Sofia Kowalski.
- Da, de fapt ne-am căsătorit. - Bravo, omule.
Să ştii că eu nu am spus niciodată că ea nu e de nasul tău.
- Să-i ia naiba, nu? - Da.
- O să avem un copil. - Felicitări, asta e fantastic.
E o treabă bună. Şi eu şi soţia am făcut asta în decembrie.
Numai copii sunt foarte scumpi. Tocmai am fost avansat la Armstrong.
Fac 5000 pe an şi de-abia ne descurcăm.
Şi ne-am luat şi o casă pe plajă.
Îţi dau un sfat. Vrei cea mai mare porţie de funduleţ?
- Da, cum aşa? - Ia-i soţiei tale o casă pe plajă.
Vorbesc serios.
- O să ţin minte asta. - Mai treci pe la mine, mergem cu iahtul.
- Îl aduc şi eu pe al meu. - Minunat.
- 5000 de dolari pe an. - Îţi vine să crezi?
Eu am fost la şcoală cu el şi era unul dintre cei mai proşti oameni.
- Unde am greşit? - Omule, eşti un bucătar.
Ştiu, mai bine mă făceam salvamar şi aveam multe femei.
- În regulă, oameni buni. - Sunt mulţi oameni flămânzi acolo.
Să ştiţi că mă bazez pe voi.
- Ce s-a întâmplat? - Cineva a lăsat nişte somon afară.
- Şi ne-a tras din salariu. - Asta e ridicol.
- Trebuie să vorbeşti cu el, Tom. - Nu voi fi eu de data asta, îmi pare rău.
- Numai tu îi poţi face faţă. - Dar am nevoie de promovarea asta.
Tipul ăsta ne mănâncă de vii, omule.
- Haideţi, domnişoarelor! - Nu vă plătesc să staţi degeaba.
- Summers, trebuie să lucrezi duminică. - Sora mea se căsătoreşte duminică.
Trebuia să-mi spui din timp.
- Dar ţi-am spus. - Vorbeşte cu el, poate îţi ţine locul.
Îmi pare rău. Nu eu fac regulile.
Aşa stă treaba.
Vrei să-mi spui ceva? Pentru că mi-ar place să aud asta.
- Eşti un nesimţit. - Şi tu eşti concediat.
- Ce? - M-ai auzit, Banders. Şterge-o.
Du-te înapoi la familia ta şi uită-te la telenovele toată ziua.
Nu îmi pasă de tine.
- Ne-a cam luat valul pe amândoi. - Hai să ne calmăm puţin.
Vrei să foloseşti prosopul meu?
- Staţi! - Ne pare rău.
- Şi tu eşti concediat.
Forrest, uite un grătar din partea casei.
Cum este mâncarea?
Sunt aşa de grasă.
Nu te mai uita aşa la mine, Kimmy. Te-am văzut.
Sunt prea multe de făcut înainte să pot pleca de aici.
Pot să te întreb ceva? Chiar crezi că poţi creşte un copil cu salariul lui Tom?
- O să fie promovat. - O să ne descurcăm.
- Nu prea te văd ca o gospodină. - O să fiu o mămică.
Desigur.
- Ce este? - Nu-ţi fă griji, omule.
Alo?
- Acum? - Puţa lui Tom e puţin cam curbată.
Şi de aceea e tot stresat. Dar tot funcţionează, nu?
- Ce tot vorbiţi acolo? - De curbura ta micuţă.
Mă duc să-ţi mai aduc o pernă.
- Nu vorbi despre curba mea. - Dar ea o să mă ajute să nasc.
Şi o să-mi vadă vaginul şi cred că şi când o să fac caca.
- Cum aşa? - Majoritatea femeilor fac caca la naştere.
- Doar ţi-am mai spus. - Nu, cred că îmi aminteam asta.
- Deci, în ce parte e curbată? - Nu-i răspunde.
- În stânga. - De fapt e dreapta, numai e stânga ei.
Aşa e, scumpule. Pari mai nervos decât mine.
- Ştiu. - Este în regulă.
Serios. E cel mai natural lucru din lume.
Femeile fac asta de mii şi mii...
- Ce naiba a fost asta? - Ţi-am spus că contracţiile vor
devenii mai puternice. Dar nu-ţi fă griji, mai ai timp până să devină urâte.
- Asta nu a fost urâtă? - Nu a fost urâtă?
- Sigur că nu. - Cred că m-am răzgândit, vreau o cezariană.
Acum? Mai bine îţi aduc nişte iarbă să fumezi.
Sofia, ai refuzat procedura epidurală şi anestezistul e în operaţie acum.
Scumpo, dar nu mai ţii minte ce ai spus?
- Nu mă interesează! - Adu-mi nişte anestezice.
Scuze, mi s-a spus că tipul negru şi chel care stă aici şi încearcă tot timpul
să prindă ceva e un anestezist. E adevărat?
- Da. - Numai eu mă duc acasă acum.
- Pot să vorbesc cu tine o secundă... - Scuze, asta era aici.
Soţia mea a refuzat procedura epidurală şi acum regretă pentru că are dureri mari.
Îmi pare foarte rău, dar va trebui să chemi un anestezist care e de gardă.
Scuză-mă, dar nu mai e altcineva.
- Nu vezi doi adulţi care vorbesc aici? - Poţi să respecţi lucrul ăsta?
O să ţi-o iei!
- Scumpo, am găsit unul. - Îmi dai nişte medicamente de durere?
Te rog!
E mult mai bine acum, mulţumesc foarte mult.
- Mă bucur că te-am ajutat, Sofia. - Dacă aţi putea să-l iuaţi de aici.
- Încearca să-mi fure cheile. - Te rog să mă ierţi.
- Încerca să mă ajute pe mine. - Nu-l acuza pe el.
- Nu putem să ne revansăm cumva? - Nu avem un nume pentru fiul nostru.
- Care e numele tău? - Hakim.
- Şi care e al doilea nume? - Oliver.
- Bună, Oliver. - E minunat.
Scumpo, s-a întâmplat un lucru ciudat azi la lucru.
- Rămâi înapoi. - Scumpo, o să trecem peste asta.
Ceea ce e important e că avem un băieţel perfect, nu?
Şi că ne iubim, nu?
Mai ţii minte când am vorbit că eu stau acasă cu copilul şi tu ne întreţii?
- Dar a fost aşa de nesimţit. - Trebuia să-l fi văzut.
Întotdeauna e ceva. Ai lucrat la muzeu şi apoi nu ţi-a plăcut acolo.
Şi apoi ai fost jurnalist şi i-ai spus editorului că e pe invers.
Dar nu i-am spus că el e pe invers ci ceea ce publica acolo era greşit.
Tu ştii ceea ce vrei şi miroşi dacă e ceva în neregulă. Îmi place asta la tine.
Dar mai devreme sau mai târziu oamenii fac şi compromisuri.
Nu le place ce fac, îşi urăsc şeful.
Dar asta înseamnă că ai o slujbă.
Şi dacă toată chestia asta a fost un mesaj de la Dumnezeu.
- Şi ce crezi că încearcă să ne spună? - Că e timpul să ne mutăm în New York.
Şi eu m-aş putea duce să lucrez pentru tatăl tău.
- Am ajuns în Ohio. - Uită-te, Oliver!
Sunt mulţi albi în cartierul ăsta.
- Copii, bine aţi venit! - Părinţii tăi sunt deja aici. Minunat!
- Ia să-l vedem pe bebeluş! - O să te mănânc tot.
- Scumpo. - Aici nu aveţi treabă cu nimic.
- Oricum nu aţi avut cine ştie ce acolo. - Numai terasa asta era cât apartamentul.
Ştiu, scumpa mea.
- A cui e mobila asta? - Surpriză!
V-am luat un cadou de bun-venit.
Când ai o slujbă te schimbi complet, Tom.
Nu e vorba numai despre bani. Ci şi că ai un scop.
Şi să te simţi mândru de tine însuţi.
- Tată. - Am mai avut slujbe, Bob.
Nu vorbesc de un bubătar, ci despre o slujbă adevărată.
- Tom a fost bucătar-şef. - Tot aia e.
Eu cred că dacă eşti bucătar ai o slujbă adevărată.
Dacă vrei să auzi cum se face treabă, uită-te la fata asta.
Ştiai că soţia ta a fost şefa majoretelor şi că a obţinut şi premii.
Ştiu asta, Bob. Dacă îţi mai aduci aminte o ştiu de când era în colegiu.
Nu mă mânca, eu sunt pentru adulţi.
Ştii pe cine îl pun să aibă grijă de Tom? Pe Chip sanders.
- Minunat. - Cum este Chip ăsta?
- Nu l-am mai văzut de mulţi ani. - Am fost la majorete împreună.
Şi dacă tot veni vorba, când o să te îmbraci în majoretă pentru mine?
- Nu ştiu, o să înscrii un eseu? - Cu siguranţă.
- Tom... - Nu fă asta.
Oliver mănâncă de acolo. Mi se pare cam ciudat.
Îmi pare rău, poate e prea devreme. Este în regulă?
Desigur că este în regulă.
Chiar este în regulă.
Uraţi-mi succes.
- Succes. - O să-mi fie dor de voi azi.
- Tom, bună. - Bine ai venit la Sunburst.
- Mulţumesc. - Trebuia să-ţi spun că nu e nevoie
- de costum. - Purtaţi toţi îmbrăcăminte obişnuită.
- Nu ţine numai de îmbrăcăminte. - Dar aşa suntem mai buni la afaceri.
Trebuie să fii tu însuţi aici.
E o chestie specială. Eu sunt aici de 30 de ani.
Şi anul trecut a preluat afacerea un vizionar pe nume Don Wallowman.
Băieţi, el e Tom Wiley, noul nostru asistent de la creaţii.
- Bună, Tom. - Bună, băieţi.
- El e Manny. - Şi el e Doug.
- Ce este asta? - Ce încerci să faci? Se duce undeva?
Uite Tom, prinde-o.
- Foarte frumos, Manny. - Doar ştii că sunt omul de bază.
- Trebuie s-o prinzi, Tom. - Mingea cu, da" e aruncată toată ziua aici.
E un mod de a arăta că toţi suntem de acord cu ceea ce facem.
Odată ce vezi lucrurile altfel o să-îţi întoarcă lumea pe dos.
Haide.
Doamne.
Oamenii nu mai mănâncă aşa de mult peşte ca înainte.
Aşa că haideţi să reinventăm sosul de tartar.
Şi va fi pus pe hamburger şi îl vom numi salata adolescenţilor.
- E tare de tot, omule. - Fără îndoială.
Şi aş vrea să vi-l prezint pe noul nostru asistent creator, Tom Wiley.
- Vă mulţumesc, tuturor. Sunt sigur că... - Stai jos, Tom. Este în regulă.
Tom!
Arunc-o.
- Da! - Pe la toată lumea.
- Tot la mine vine. - Uite aici.
Ai grijă în sus!
Haide amice, trebuie să sari pentru astea.
Din păcate nu pot. Şi nu am mai putut să fac asta de la 5 ani.
Dar mă bucur să te cunosc. Numele meu e Chip Sanders.
El e tipul pentru care o să lucrezi.
Chip, îmi pare rău pentru ce s-a întâmplat. Mă simt ca un idiot.
- Stai aşa, Tom. - Noi nu ne cerem scuze aici.
Japonezii au un termen care se numeşte mushowake.
E un fel de a spune că-ţi pare rău şi îţi asumi responsabilitatea.
Şi aici la Sunburst dacă simţi că ai greşit poţi să scrii un mushowake.
Pe una din hărtiuţele astea. Uite aici.
- Scrie aici. - Chip, îmi pare rău că...
Numai trebuie să o faci în linişte.
Tom, nu-ţi fă griji. Dacă m-aş supăra de fiecare dată când cineva ar face o
glumă pe seama mea nu m-aş mai ridica din pat.
- Dar eu nu am făcut o glumă. - Tom, o să lucrezi cu cel mai bun.
- Eşti cam lipicios. - Îmi pare rău.
Chip a câştigat titlul de cel mai bun agent publicitar al anului.
- Felicitări. - Eu nu o fac pentru premii.
El l-a creat pe senior Tomato pentru campania cu ketchup-ul Caliente.
- El Caliente. - E tare.
- Îl iubesc. - Nu sunt multe personaje latine în reclame.
Mi se pare un model destul de drăguţ.
E bine să faci fapte bune dar şi să faci lucruri măreţe.
El Caliente!
- Uite cine s-a trezit. - Şi miroase tot.
Tot miroşi. I-ai făcut lui mami un caca mare.
Aşa este.
S-a dat în spate şi dintr-o dată stânca s-a mişcat.
Nu înţelegi nimic din ce îţi spun, nu-i aşa?
Johnson i-a spus senatorului că el e satisfăcut de bugetul preşedintelui.
Chiar dacă a suferit o scădere de şase la sută faţă de anul trecut.
Deci...
Te-ai căsătorit cu Sofia Kowalski. Eşti foarte norocos.
- Îţi mulţumesc. - O iubeşti, Tom?
- Da. - Îi meriţi dragostea ei în fiecare zi?
- Cred că da, Chip. - Numai atâta trebuia să aud.
Vreau să-ţi spun că mie nu îmi pasă cum ai obţinut slujba asta.
Ceea ce e important e că eşti aici şi că asta e minunat.
- Eu mă bucur că sunt aici. - Şi dacă vrei să fac ceva să-mi spui.
Stai aşa, o să mergem înainte să alergăm. Bine?
- Ai văzut Karate Kid? - Da.
Eu sunt Miagy şi tu eşti băiatul şi acum suntem la partea cu lustruitul maşinilor.
Publicitatea e aici, nu e niciodată aici.
Ea şi mama s-au certat şi apoi mama a pus-o jos şi a început să dea în ea.
Şi tata stătea şi râdea.
- Şi ai aflat mai târziu că nu e adevărat? - Spune-le.
Ai auzit-o vreodată pe sora ta spunând că o urăşte pe mama ta?
În fiecare zi.
- Bună. - Bună.
- Ce faci? - Nimic.
- Astea sunt pocnitori? - Da.
- Sunt mişto. - Sunt o prostie.
Tata nu mă mai lasă să mă uit la televizor.
- Asta e o prostie. - Ştiu.
- Eu numai atât ştiu să fac. - Vrei să facem schimb?
Glumeam.
- Asta nu a mers. - Se mai întâmplă.
Eulocuiesc cu mama mea în New Jersey şi vara vin aici la tatăl meu.
Numai că el lucrează tot timpul şi toţi prietenii mei sunt în Jersey.
Aşa că e cam naşpa aici.
Bună, fii atent.
Glumeam doar.
- Eu sunt Carol. - Tom.
- Tom, pot să-ţi dau un sfat? - Da.
- Pleacă de aici, cât poţi de repede. - Ieşi pe uşă şi nu te uita înapoi.
Glumeam doar. Nu chiar.
O să fie nemaipomenit. Cineva îi mănâncă iaurtul lui Chip.
- Ai grijă, nu am frâne. - Mulţumesc.
Cum vă descurcaţi?
Nu cumva mi-aţi văzut...
Ăsta e iaurtul tău?
Bob mi-a spus că îmi pot lua ceva de mâncare din bucătărie.
- Brioşele sunt pentru toţi. - Dar iartul e al meu, toţi ştiu asta.
- Ascultă, e vina mea. Eşti nou aici. - Mă duc şi-ţi cumpăr altul nou.
- Nu, eu sunt mentorul tău. - Trebuia să-ţi fi spus.
O să-mi fie foame azi. Asta o să fie pedeapsa mea.
- Nu, te rog să-l termini pe ăsta. - Deja ai mâncat trei sfert, termină-l tu.
Bine, savurează-l. E de piersică, preferatul meu.
Eu îţi dau o săptămână.
- Bună, tată. - Eu am făcut caca azi. Tu ce ai făcut?
Îmi schimbi te rog scutecul? Chip e fiul pe care nu l-a avut niciodată.
- Şi eu? - Tu eşti ginerele lui.
- Chip e un tip de treabă. - Numai că...
Mi se pare cam supărat.
Poate şi tu ai fi dacă nu ai mai putea merge.
- Nu e asta, numai că nu ştiu... - E de treabă.
Numai cred că are şi o parte întunecată.
- Tom, asta e prima ta săptămână. - Sper să nu te cerţi cu nimeni.
- Nu am spus nimic despre el. - Toţi au o parte întunecată, chiar şi eu.
- Sunt foarte periculos. - Da?
Da.
Vino încoace.
Ce mai faci?
- Cine e persoana aceasta? - E Leslie, tatăl lui nu-l lasă să se
uite la televizor.
Nu înţeleg de ce ar trebui să le vindem direct consumatorilor.
Mai ţineţi minte când am vorbit de Simth şi Hawkins?
Avem o strategie bine pusă la punct: reclama pe net, afişele şi parteneriatele.
De fapt mai e şi trimiterea prin poştă.
Ea nu face parte din strategie.
- Chair este. - Nu este.
Ba da, dacă ai fi citit ca mine raportul ai fi ştiut.
E între paginile 33 şi 39. Trimiterea prin poştă.
Eu am spus fără gunoaie şi asta înseamnă fără poştă.
Eu nu cred că puteţi face asta. Şedinţa s-a terminat. La revedere.
- Îmi pare foarte rău. - Nu trebuia să spun asta.
Raportul ăsta era numai pentru distribuţia internă.
Asta înseamnă disribuţie internă.
Şi domnul Wallowman ne-a rugat să nu-i spunem tatălui său de poştă.
Pentru că în 5 ani, după ce are efect asta, domnul Nordhouse va fi mort.
- Încă vă pot auzi. - Cred că ne luăm rămas-bun de la asta.
- Bob, îmi pare foarte rău. - O să scriu un mushowake.
- Eu ar trebui să scriu asta. - E responsabilitatea mea, Tom.
- Chip, te rog. - El e cel care a dat-o în bară.
Când Wallowman se întaorce mâine nu vreau să-i spun asta.
- O să îmi asum eu vina. - Nu, nu vă pot lăsa.
- Lăsaţi-mă să o fac eu. - Desigur că nu pot, Chip.
Este familia mea, o să fac eu curăţenie.
- Mulţumesc, Bob. - Haideţi să ne întoarcem la muncă.
Tom, poate nu e treaba mea, dar eu nu l-aş lăsa pe socrul meu să ia vina pentru mine.
- Chiar nu este treaba ta, Chip. - Sofia.
- Noi suntem Tigrii! - Şi nu suntem înfumuraţi.
- Dar o să vă călcăm în picioare... - Ca o Kawasaki.
- Bună, scumpo. - Lasă-mă să văd copilul.
- Dumnezeule, uite ce ai făcut. - Cine e tatăl, l-ai găsit?
Sofia, eşti gata? În regulă. Şi...
Lasă-mă să-ţi spun ce suntem: W-I-N-N-E-R.
Asta e. Şi a doua repriză.
Lasă-mă să-ţi spun ce eşti tu... L-O-S-E-R.
- Minunat. - Şi...
Tigrii de pe Riverside sunt cei mai tari.
Şi apoi... Stai aşa. Explodează.
- Explodează. - Haide, explodează.
- Să explodez? - Haide, ştiu că nu ai uitat.
Haide, te-am prins. Eşti gata?
Explodează!
Oh, da!
Nu pot să cred că şi-a amintit toate mişcările.
Da, e un adevărat campion.
I-a plăcut de tine în liceu, nu-i aşa?
- Ei bine... - Am cam făcut sex o dată.
Ce?
Parcă spuneai că e paralizat de la talie în jos.
Ei bine, nu e chiar complet paralizat.
- Deci ai uitat să-mi spui de asta. - A fost cu multă vreme în urmă.
Nu vroiam să te gândeşti la asta când l-ai cunoscut.
- Isuse, e scârbos. - Nu ştiu cum ai făcut asta.
- De ce? - Pentru că el e un dobitoc.
Doar nu eşti gelos?
Nu ştii că mă păstrez pentru tine?
- Da? - Da.
Hai să mergem sus.
- Bună. - Bună, Leslie.
- Vrei să-ţi aduc ceva? - Nu, e în regulă.
Mi-a luat o acadea.
- Te descurci? - Da.
Ai mai trecut şi pe la tine pe acasă?
Mama sa locuieşte în New Jersey şi tatăl său lucrează până târziu.
Mă bucur că te-am putut ajuta.
- Bine ai venit în familie, Leslie. - Mulţumesc, Tom.
Vreţi să vedeţi ceva grozav?
Sigur că da.
- Leslie, o să te răneşti. - A fost nemaipomenit.
Stai puţin. Am o idee.
- Ce faci? - Aşa o să-mi răscumpăr greşeala.
Trebuie să-mi promiţi că nu o să mai faci asta niciodată.
Mai fă asta o dată.
- Nu mă simt prea bine. - Haide amice, îmi trebuie asta la lucru.
- Nu ştiu... - Îţi dau 20 de dolari.
- Tom! - S-a făcut.
- Uite-l pe micul meu Karate Kid. - Ştii, Tom...
Când ţi-am spus să ne întâlnim la 7:45, nu m-am referit la şi 47.
- Îmi pare foartă rău, Chip. - Ascultă, am o idee minunată
- pentru reclama aceea. - Mai întâi vreau să te calmezi.
- Dar sunt calm. - O să începem cu vopsitul gardului.
Înţelegi ce vreau să spun? Pentru că ziua de azi nu e pentru lucru.
E pentru înţelegerea dintre noi. Şi o să exersăm nişte chestii împreună.
O să facem chestii ca doi oameni maturi.
Cred că nu vor fi meciuri de fotbal atunci.
Desigur, eu am roţi în loc de picioare.
Nu aş putea să alerg, chiar dacă tu crezi că e super lucrul ăsta.
- O să jucăm baschet. - Baschet?
- Da. - În regulă.
O să jucăm baschet.
- Îmi poţi ţine uşa puţin? - Mulţumesc.
- Nu, Chip. - Ba da, Tom.
Le-am spus deja băieţilor că vii la noi în echipă. Haide.
- Nu cred că pot să fac asta. - Îmi pare rău.
- Haide, noi facem asta tot timpul. - O să te distrezi.
- Şi toţi n-au nimic împotrivă? - Normal că nu.
Tu eşti în regulă? Haide. Treci acolo.
Regulile sunt la fel, în afară de dribling.
Trebuie să ţii mingea şi să nu o baţi de mai multe ori pe loc.
Şi nu trebuie să-l loveşti pe alţii.
Şi în rest e cam la fel. E simplu.
Şi să nu-ţi mişti picioarele în timpul meciului pentru se vor supăra pe tine.
Băieţi. Doamne.
Bună. Eu o să joc cu Danny şi tu o să joci cu colonelul.
- Colonelul? - Ai ceva împotrivă?
- Nu. - Eşti pe invers?
- Nu. - Ştii să joci?
- Da. - Eşti bun în apărare?
- De fapt sunt mai mult începător. - Îmi place de tine.
- Mulţumesc. - Eşti sincer.
Mie nu îmi plac prefăcuţii.
- Nimănui nu-i plac, domnule. - Să ai grijă la mâini.
Pentru că ar putea să vină cibeva şi să te lovească.
- Să-i dăm drumul, băieţi. - Parcă eram coechipieri.
- Mă laşi singur aici? - Hai să te văd.
Fi atent! Pe acolo mă duc. Dă-mi mingea.
Şi uite cum înscriem. Trebuie să înveţi cum se joacă.
Concentrează-te.
Aici sunt.
Scuze.
Fii atent!
Ce e?
Se mai întâmplă.
Mişcă-te mai redepe.
În regulă. Asta e mingea de meci.
- Hai să te văd. - Mingea e la mine.
Ai grijă. Haideţi să le arătăm.
Danny! Ai ratat!
- Uite cum se câştigă, amice. - Dă-o încoace!
Du-te, puştiule!
- Am câştigat. - Băieţi, i s-a mişcat piciorul.
- Ce? - Ce tot spui acolo?
- Poţi să mergi? - Cred că e o neînţelegere.
Chip, poţi să le explici...
Se pare că o să ai probleme.
Mushowake pentru treaba cu neînţelegerea.
Bine că te-am ascot din strânsoarea colonelului, numai că după ce ai leşinat.
- Îţi mulţumesc foarte mult. - Cu plăcere, doar eşti omul meu.
Mă duc să fac un duş. Ai adus şampon cu tine?
- Nu, am... - Dumnezeule!
Ai grijă.
- Vrei să-ţi pun prosopul pe tine? - Nu, e bine aşa.
Nu vroiai să-mi spui o nouă idee despre reclamă?
- Nu, e în regulă. - Bine, pentru că trebuie să fii cuminte.
Eşti pe cale să o încasezi acolo aşa că e bine să stai pe treaba ta.
- Bine. - Şi să ştii că poţi să te uiţi la el.
Lui îi place. Nu-i aşa?
M-ai lovit în faţă.
Ai simţit vreodată semnificaţia universului?
Înceracă să te dai pe munţii Himalaya. Şi tu să mă inspiri.
Îmi pare rău pentru faţa ta, frăţioare.
El e domnul Wallowman.
Castravetele nostru e şi el mexican, numai că are altă atitudine.
Îi place să se dea cu rolele şi să facă snowboard.
Îi place şi să sară cu paraşuta. Dar în special să mănânce bine.
E foarte bună.
- Aşa da. - Asta mi se pare o adevărată reclamă.
- Ţi-am spus eu. - Nimănui nu-i place reclamele.
- Şi asta e adevărat. - Şi am ceva...
- Cine e el? - Tom Wiley, noul asistent creator.
Tom, în general creatorii vin cu noile idei.
E mai bine să asculţi un cerşetor înţelept decât un bogătan prost.
- Vreau să-l aud pe cerşetor. - Mulţumesc.
L-am văzut pe puştiul ăsta făcând un truc amuzant ieri.
Şi cred că ar fi o reclamă bună. Spuneţi-mi ce părere aveţi.
- Nu se poate! - E tare de tot.
Felicitări Tom, ai reuşit.
Tom, vreau să te duci mâine să-i arăţi asta lui Jack Connor.
- Chip? - Da, şefu.
- O să fi coordonatorul lui. - Coordonator?
Sigur că da.
- Mergi cu bicicleta în munţi? - Da, de fiecare dată când am ocazia.
Sunt nişte poteci nemaipomenite aici, mai ales în zori.
Sunt foarte inspiratoare. Ar trebui să mergi cândva.
- Bine. - În regulă.
De unde îmi iau o bicicletă?
- Sper că nu te-ai supărat. - Mie mi s-a părut interesantă şi ideea ta.
Tom, lasă-mă să-ţi spun ceva. Te înşeli dacă crezi că îmi pasă de reclamă.
Îmi vin idei din astea şi în somn.
Şi eu o să mă uit într-o bună zi din Bercelona la tine
şi o să te văd ca pe o glumă.
- Aşa a spus? - Nu ştiu la ce s-a referit.
- E o agenţie acolo numită Ideea. - Şi sunt numai genii acolo.
Chip a încercat să fie admis acolo. L-am văzut când a trimis mai multe cereri.
- Tipul acela e nebun. - Mie-mi spui.
- Dar e bun la pat. - Tu de unde ştii?
Nancy s-a culcat cu el Crăciunul trecut.
A spus că a fost cea mai bună partidă de sex pe care a avut-o vreodată.
Se pare că se poate balansa pe mâini şi apoi unghiul te face să te simţi aşa de intens.
- Pentru că stai aşa de... - Nu vreau să aud despre asta.
Ce este?
Cineva mi-a furat poza cu soţia mea.
- Sofia Kowalski. - Abbie March.
- Bună. Mă bucur să te văd. - Cine e micuţul ăsta?
- El e Oliver. - Petey, vrei să-l îmbrăţişezi pe Oliver?
Da? E un da mare.
O, da. Îl iubeşti pe noul tău prieten.
Vyacana Asana, ajută la digestie şi în cazurile de constipaţie.
Haideţi să le cerem permisiunea.
Ai şi tu nevoie de asta?
E folosit ca unguent pentru vaci ca să se mulgă mai bine.
Şi e cel mai bun lucru din lume pentru sfârcurile uscate.
- Este minunat. - Bine.
Tom, uită-te la lampa asta.
Wallowman mi-a oferit-o cadou ca să-mi mulţumească că te-am angajat.
Ştii, nu prea a fost aşa de bine pentru mine de când el a preluat conducerea.
Oricum, vroiam să-ţi spun că faci o treabă minunată, fiule.
Îţi mulţumesc, tată.
- Mi-ai văzut balenele? - Ce?
- Ţi-am arătat balenele mele? - Nu.
Uneori stau aici pur şi simplu şi mă uit la ele.
E aşa de liniştitor. Le-am dat şi câte un nume.
- Aceea... la dracu! - Eşti bine?
Lampa asta e mai caldă ca dracu!
Haide, amice.
- Bună. - Bună, soţie.
Bună, copile. Tata aste acasă.
- Toată ziua a plâns. - Nu se poate.
Ce s-a întâmplat, scumpule?
- Cred că glumeşti. - Ce e cu bicicleta?
Fii atentă. Wallowman m-a chemat să merg cu bicicleta cu el.
Şi asta după ce m-a pus şeful reclamei cu castravetele.
- 1200 de dolari? - O bicicletă ca asta în mod normal e 1500.
Încearcă să îndoi arcurile alea. Nu poţi aşa de uşor. Sunt foarte bune.
Scumpule, tu nu ai mai fost niciodată cu bicicleta pe munţi.
Dacă vrei să o duc înapoi o duc şi gata.
- Vreau să o duci înapoi. - Ştii ce, nu o s-o duc înapoi.
Pentru că eu cred că e bine să fiu în formă şi e bine pentr cariera mea.
- Ziua mea a fost groaznică. - A venit pe la mine o fată pe care o
uram în liceu şi m-a pus să merg cu ea la întâlnirea ei
şi toate m-au făcut o mamă rea.
Eşti o mamă nemaipomenită. Şi tati se va duce cu Wallowman pe munte.
- Chip nu poate să facă asta. - Tom!
- A fost doar o glumă. - Ne a amuzant să râzi de handicapul altora.
A fost doar o glumă.
L-am adormit în 5 minute. Tati se pricepe foarte bine.
Şi lui Wesley ce îi iese din reclama asta?
Am auzit că primeşte o mie de dolari dacă iese treaba.
- Ce faci? - Mă dau cu cremă pentru vaci.
- A se da pe sfârcuri şi pe ţâţe. - Cred că îl cam exploataţi pe Wesley.
Cred că ştiu ce se întâmplă.
- Cineva e puţin geloasă. - Ce?
Haide, tu erai celebritatea şi acum eu sunt în centrul atenţiei.
Probabil te înbeuneşte asta. Recunoaşte.
- O să înscriu un eseu. - Nu o să se întâmple asta, Tom.
Nu pot să fac asta acum.
- Jack, mă bucur să te văd. - El este Tom Wiley.
- M-a ajutat cu campania. - Ai sânge irlandez cumva în tine?
Srăbunicul meu a fost irlandez, aşa că am puţin sânge de spiriduş în mine.
Faci mişto de mine?
Nu, îmi pare rău.
- Credeam că aveţi un accent fals. - De ce credeai asta?
Nu ştiu.
- O întâmplare nefericită. - Jack, o să-ţi placă noua campanie.
Nu-i aşa că e ceva pe cinste?
Când l-am văzut pe puştiul acela am ştiut că e o reclamă bună.
Asta e noua faţă a reclamei cu castraveţi.
- Bună treabă, Chip. - Mulţumesc, Jack.
Îmi pare rău, dar va trebui să mă scuzaţi.
Jack...
- Desigur. - Şi Tom...
Fă-ne o favoare şi prezintă-ne strategia de penetrare a pieţei.
Strategia aceasta este foarte importantă în ziua de azi.
Pentru că penetrează totul.
Trebuie să avem viziuni largi pentru că aşa vom maximiza profitul.
Nu e de fapt preţul?
Da, dar ăsta este un alt caz.
Notază asta. Următorul grafic.
Aici sunt J şi Q. Următorul.
Ai vorbit cu Chris despre strategia penetrării?
- Cu Chris? - Cu Chris Coldwell.
Directorul vostru de dezvoltare a pieţei.
- Cu Chris. - Da, am vorbit cu el azi-dimineaţă.
- Şi i-a plăcut ideea. - Chris Coldwell...
E o femeie.
- Aşa este. - Şi de ce ai spus, el"?
- E o mică glumă pe care o avem noi. - Toată lumea îi spune, el"...
Pentru că ea arată ca un bărbat.
A avut o mică mustăcioară. Dar acum nu mai o are.
Şi-a dat cu ceară. Şi acum arată minunat.
Când o vedeţi trebuie să-i spuneţi ce bine arată.
Pentru că noi suntem toţi mândri de ea.
- Tom, scuze că a trebuit să plec. - Cum a decurs restul întâlnirii?
- Cum crezi că a decurs? - M-ai lăsat baltă acolo.
Îmi pare rău, am avut o urgenţă medicală.
- Ce fel de urgenţă? - Nu îmi place să le spun altora...
Dar dacă trebuie neapărat să ştii am câteodată probleme cu controlul vezicii.
E foarte stânjenitor, dar este unul din lucrurile căruia trebuie să îi faci faţă.
Tunci când eşti paralizat de la talie în jos.
Un toast. Ştii Tom ca să fiu sincer de multă vreme eu şi Emilia
tot ne-am întrebat cât o să-ţi ia ca să-ţi faci treaba.
- Bob! - Emilia, te rog.
Ţi-aluat ceva vreme. Dar în final ai realizat cine eşti cu adevărat.
Eşti un om al publicităţii.
Pentru Tom Wiley.
Amin.
Te uiţi aşa la mine, dar pe măsură de creşti o să-ţi dai seama că tatăl tău
nu are habar ce face.
Nu vreau să mă întorc acolo.
Nu mai mai întorc, aşa că ce spui să stăm aici până ce faci iar pe tine.
Bine?
- Te simţi bine? - Da, de ce?
Chip a apus că te-ai suprat pe el azi.
- Te-a sunat? - Da, pentru că era îngrijorat în
- privinţa ta. A spus că eşti cam ostil. - Eu sunt ostil?
Dumnezeule, ce mai netrebnic.
Jack Connor m-a făcut un dobitoc de dimineaţă, ce naiba este cu tine?
Îmi pare rău, dar Chip m-a lăsat singur acolo.
Jack a spus că ai făcut mişto de mama sa că are o mustaţă.
Nu e adevărat, am spus că Chris Coldwell are mustaţă.
- Dar nu are mustaţă. - Ştiu, numai am crezut că e un bărbat.
Pentru că Chris e deseori un nume de bărbat.
Trei creatori au venit la mine azi şi mi-au spus că l-ai umilit pe Chip.
- Chip vrea să mă saboteze. - El înceracă să te înveţe câte ceva.
A venit la mine şi m-a întrebat cum poate să te ajute.
Nu vezi, asta face parte din planul său. E ca un geniu diabolic.
Poate nu îţi pasă că eu mi-am pus slujba la bătaie să te urc mai sus.
Şi tu te-ai mutat cu familia o mie de mile pentru asta, trebuie să-ţi revii.
Noi tocmai ne spălam pe mâini.
L-am adormit acum, dar sunt disperată după o discuţie între adulţi.
De Palma s-a întors la tine?
- Da, trebuie să ne întâlnim. - Nu, celălalt dosar.
Scumpo, e o nebunie aici. Pot să te sun mai încolo?
Sigur că da.
- Tom, aşteaptă-mă. - Îmi pare rău pentru ce s-a întâmplat.
- Treci prin nişte vremuri grele? - Da.
Cred că ai nevoie de un ascultător bun, nu?
Nu cred că e locul meu aici, Manny.
- Şi eu am fost acolo. - Tu?
- Ce tot spui acolo? - Crezi că nu e aşa?
Când am cumpărat asta, m-am simţit mult mai bine.
- Vrei s-o încerci puţin? - Păstreaz-o, pentru că este a ta.
Nu mă înţeleg deloc cu Chip.
Şi asta începe să-mi agraveze relaţia cu soţia mea.
- Poate azi e ziua ta norocoasă. - Studie să fiu consilier marital.
- Serios? - Da.
M-am gândit că e un mod bun de a cunoaşte femei.
- Şi bărbaţi. - Cred că asta îţi măreşte şansele.
Da, e ca şi cum aş face sex cu femeile dar bărbaţii sunt mai sensibili.
Înţeleg.
În momentul acesta aş încerca orice, Manny.
Îmi iubesc soţia foarte mult dar nici nu prea mai vorbesc cu ea.
Cum să-i spun că eu mă simt aşa de mizerabil când ea e fericită aici?
Sofia, ţine minte că râsul începe din interior.
Şi apoi iese aşa dintr-o dată afară.
Da, numai eu râd cu adevărat numai când se întâmplă ceva amuzant.
Am observat că Oliver nu e foarte fericit. El nu zâmbeşte niciodată.
- Zâmbeşte tot timpul. - Numai că nu zâmbeşte acum.
- Nu o să-ţi placă asta, Sofie. - Dar eşti o persoană foarte nefericită.
- Şi nu cred că asta e bine pentru Oliver. - Nici ţie nu o să-ţi placă asta, Abby...
Dar eşti o idioată şi fiul tău Petey este un rahat cu ochi.
Este în regulă.
Uite aici, scumpule. E ursuleţul polar.
- Să începem cu o respiraţie adâncă. - Relaxaţi-vă.
Mamă! Mamă, răspunde la telefon!
Îmi cer scuze.
Mamă, răspunde odată la telefon şi nu veni aici jos, sunt în şedinţă.
Unele exerciţii pe care le studiez sunt de modă nouă.
Aşa că sper să aveţi încredere în mine şi să mergeţi mai departe.
- Sigur. - Sigur că da.
- Minunat. - Hai să începem prin a ne ţine de organe.
- În regulă, nu pui mâna pe mine. - Nu te ţin de acolo, numai pun mâna.
- Nu pune mâna pe nimic, glumeşte scumpo. - Spune-mi că glumeşti.
Glumesc, vroiam doar să destind atmosfera puţin.
A destins atmosfera, atâta tot.
- Ştiţi ce, nu vă aşezaţi. - Am un exerciţiu pentru voi.
Asta se numeşte bâta, sunt supărat".
Şi e un mod grozav de a ajunge la rădăcina sentimentelor puternice.
O să spuneţi pe rând:, sunt supărat din cauză că"...
Şi apoi vă tachinaţi uşor cu bâta. Bine?
Sofia, începe tu prima.
Sunt supărată că ţi-ai cumpărat bicicleta aceea.
- În regulă, dă-i una. - Foarte bine.
- Tom. - Sunt supărtat din cauză că...
Nu am mai făcut sex de mult timp.
Şi eu sunt supărată că nu ai avut ocazia de a scoate din tine un băiat
de cinci kilograme. Poate atunci m-ai înţelege.
Foarte bine.
Şi eu sunt supărat că ţi-ai tras-o cu Chip.
- Ţi-ai tras-o cu Chip? - Nu.
- Ba da. - Sunt supărată pentru că i-ai spus asta.
Nu trebuie să loveşti oamenii în faţă.
Sunt supărat că m-ai convins să vin aici.
Te rog să nu mai dai în mine.
- Ne-a fost de mare ajutor. - Uite ce am luat când am plecat.
- Te iubesc atât de mult. - Şi eu.
- Dar... - Tu eşti fericit.
Poţi să-mi spui.
- Eu... - Stai aşa, cred că e dădaca.
- Alo? - Mă uit prin albumul nostru...
Şi văd o poză că o fată drăguţă care are un tricou pe ea.
- Nu prea pot să vorbesc acum. - Pot să te sun mai încolo?
Chipwich, îţi mulţumesc că ai făcut aceşti 4 ani aşa de minunaţi.
Nu o să te uit niciodată. Cuvintele astea m-au ajutat să trec
peste multe greutăţi.
Doamne!
Tom este un vizionar şi eu vreau ca el să participe la şedinţă.
Du asta la centrul casete şi vrea să-i pună o etichetă...
- Şi să facă copii după ea. - Bine, am înţeles.
Cu grijă.
- Ce mai faci, amice? - Mai facem o dată trucul acela?
- Nu pot. - Ce tot spui acolo, sigur că poţi.
- Nu mai mănânc carne. - Ce?
Am văzut o emisiune ieri cum se fac hamburgherele şi e totul despre
- uciderea animalelor. - Ai devenit ieri un vegetarian?
- Da. - Nu-i nimic, îţi iau un burger vegetal.
- Nu. - O să devii celebru.
- Ca şi Harry Potter. - Tom, nu o să se întâmple asta.
Şi cu asta basta.
- Nu te juca cu mine. - E al meu!
O să-l primeşti înapoi când o să mănânci un hamburger.
- Hei, vino încoace! - Ajutor!
Leslie!
Nu am terminat de vorbit cu tine.
- Te pot ajuta cu ceva? - Bună.
Tocmai m-am mutat alături.
Îmi pare bine. Vorbeam cu Leslie, e nemaipomenit.
- Tom? - Da.
- Ai ţipat la Leslie? - Trebuie să vorbeşti cu el.
- Am nevoie de el. - Ce tot spui acolo?
Au înregistrat ceva peste filmarea cu Leslie şi trebuie să mai o facă o dată.
Scumpule, dacă nu vreau să o facă, trebuie să găseşti pe altcineva.
Desigur, o să caut alt copil care poate înghiţi un hamburger întreg.
Sunt sigur că toţi pot face asta.
- Trebuie să te calmezi. - Te porţi nebuneşte.
- Eu mă pot nebuneşte? - Neisprăvitul acela...
Poţi să răspunzi tu, te rog?
Bună, cred că soţul tău are skateboard-ul fiului meu.
Mai deschideţi nişte ferestre acolo.
- Tom, nu o să-ţi vină să crezi asta. - Bob a lăsat caseta cu Leslie pe birou.
Şi am pierdut-o. Nu veni încălţat aici.
Am găsit cauza incendiului.
Cineva a lăsat asta aprinsă lângă o hârtie.
- La naiba! - Isuse Cristoase, Bob.
- A fost un accident. - Nu, au fost o serie de greşeli.
Săptămâna asta a mai pierdut un cont mare de tot.
Putea să fie o afacere pe cinste.
- Don, pot să repar asta. - Serios.
Tot ce trebuie să fac este să-l fimez din nou pe Leslie.
Crede-mă, pot să rezolv asta.
- Du-te după ajutor! - Dă-i drumul!
- Nu vreau să-ţi fac nici un rău. - Vreau doar să vorbim.
Uite ce am aici. O mie de dolari din contul meu.
- Ce spui? - Avocatul meu a spus că nu pot
- vorbic cu tine, omule. - Avocatul tău?
- Hei, lasă-l în pace pe copil! - Doar vorbesc cu el.
- Eşti nebună? - Pleacă de aici!
- Aşa o să fac. - Mamă, Tom tocmai a ajuns acasă.
Te sun eu înapoi. Tatăl meu a fost concediat.
- Ce? - I-am spus să mai aştepte.
- Vroiam să repar totul. - A fost învinovăţit pentru un incendiu.
Dumnezeule, nu este vorba despre asta.
Caseta cu Leslie a fost distrusă în incendiu şi...
- Caseta cu Leslie? - Ce e?
Tu mi-ai spus că ai copiat ceva pe casetă.
Ştiu şi ceea ce vreau să-ţi spun e că au fost mai multe lucruri.
Dar Wallowman ştie că nu a fost vina tatălui meu cu caseta, nu?
Sofia, este o situaţie foarte complicată.
- I-ai spus sau nu? - Da sau nu?
- Oricum nu ar fi contat. - Nu pot să te cred.
Ştii ce, dacă mă ajutai cu Leslie să fac înapoi înregistrarea
- nu s-ar fi întâmplat toate astea. - Eşti nebun?
Oricum vroia să-l concedieze pe tatăl tău.
Voiai să mă ofer voluntar să fiu şi eu concediat?
Am încercat să repar asta şi nu a funcţionat, îmi pare rău.
Fac toate astea pentru tine, Sofia.
Ţie îţi este uşor, tu stai cu Oliver toată ziua.
Crezi că îmi place ce fac? Urăsc slujba aceea stupidă.
Mă simt ca naiba acolo.
- Sofia... - Mă duc la părinţii mei, sună-mă când
te-ai calmat.
- Frumoasă bicicletă, Tom. - Credeam că ai şi tu maşină.
- Ce naiba cauţi aici, Chip? - Eram prin apropiere.
Aceea era Sofia pe care am văzut-o plecând cu o servietă în mână?
- Nu-ţi fă griji pentru asta. - Ai probleme la lucru, Tom?
Pentru că am auzit că ai dat cu piciorul la câteva slujbe.
Şi un lucru e sigur, se pot vedea rataţi din depărtare.
- Nu e o problemă la lucru. - Atunci e de natură sexuală.
E un pitic care locuieşte în pivniţă?
Pentru că să ştii că se vând pe net medicamente să-ţi crească, nimai nu
- ştiu dacă funcţionează. - Nu am nevoie de aşa ceva.
Eu o văd pe Sofia singură şi vulnerabilă şi nu-mi place s-o văd aşa.
- Jur că dacă te apropii de soţia mea... - Ce o să faci, Tom?
O să ne filmezi cu camera ta ascunsă?
- De unde ştii despre asta? - Hai să vedem cât de repede poţi să mergi.
De unde ştii despre asta?
Nenorocitul acela de Chip.
- Chip! - Nu am putut să urc pe scări.
Sper că nu deranjez.
Nu e uşor să înoţi numai cu mâinile mai ales când apa are numai 38 de grade.
Nu pot să cred că eşti încă în viaţă.
Întotdeuna mi-a plăcut să îmi asum riscuri.
Îmi place să testez limitele.
Chip, tu umpli casa aceasta cu căldură.
Şi noi chiar avem nevoie de asta acum.
Şi asta nu numai din cauză că Bob a fost concediat.
- Şi Tom şi Sofia au avut probleme... - Mamă.
Aşa este.
- Oricum... - Oricum... eu am închiriat un film.
Îl am în rucsac. Vroiam să mă duc să mă uit singur la el.
Şi aş vrea să mă uit cu voi, desigur dacă şi voi vreţi asta.
- Vrei să vezi un film? - Sigur că da, Chip.
- Fă-te comfortabilă. - Eu trebuie să mă duc până la baie.
Bine.
- Te doresc. - Nu ştiu ce să mă fac.
- Fă ce vrei. - Fac totul pentru tine.
Vezi că asta sunt eu.
Sofia, trebuie să vorbesc cu tine.
Ascultă, ai tot dreptul să fi supărată pe mine.
- Scumpule, nu sunt supărată... - Lasă-mă să termin.
În sfârşit mi-am dat seama. Nu eu am pus altă casetă în cameră.
- Chip le-a schimbat. - Ce?
- Da, am avut dreptate. - A încercat să mă saboteze de la început.
Şi am şi dovada. I se poate vedea reflecţia în laptop-ul meu.
- Bună, Tom. - Ce caută el aici?
Ce faci cu fiul meu? Ia-i copilul!
- Tom, linişteşte-te. - Uite aici, ia copilul.
Ai venit aici să te bagi su soţia mea, vitezomanule?
- Tom! - Cum mi-ai spus?
Chip a venit aici pentru că a auzit că tata a fost concediat.
Şi cum de s-a întâmplat asta?
În acelaşi fel în care scaunul meu a devenit mai scund?
Şi la fel cum a apărut un film porno gay la mine pe calculator?
I-ai prostit pe toţi, nu-i aşa? Handicapatule!
- Tom! - E destul.
- Sunt într-un scaun cu rotile. - Toată lumea mă compătimeşte şi face
sex cu mine pentru că nu-mi pot folosi picioarele. Poate nu e aşa.
Poate să meargă. Am dovada aici.
- Ce este asta? - Ridică-te în picioare, prefăcutule!
Poţi să mergi!
- O să vă arăt eu! - Tom încetează, ce faci?
- Tom, ce faci? - O să-l răneşti!
Tată, fă ceva!
- Tom, ce naiba faci? - Nu vezi că omul nu poate merge?
- Da? - Haideţi să aflăm.
- E mort! - Sunt bine.
- Ăsta nu e Chip, e Danny. - Danny?
- E fratele lui geamăn. - A murit într-un accident acum 5 ani.
- El a fost eroul meu. - Tom, vino jos!
- Ieşi afară din casă! - Ieşi afară!
- Haide! - Dar am găsit asta... l-am văzut...
- Ieşi afară! - I-am văzut reflecţia în calculator.
Ieşi afară!
Tom, ce naiba este în neregulă cu tine?
Ai aruncat un om handicapat pe scări.
- Musowake, Bob. - Se pare că m-am înşelat.
Dar din cauza lui ai fost concediat.
Ce naiba este cu tine?
Puteai să-l omori.
- Sofia... - Cred că ar trebui să pleci.
- Sigur nu ai păţit nimic? - Sunt bine.
Mai mult sunt îngrijorat în privinţa ta.
Îmi dau seama că nu eşti fericită.
Şi cred că asta e din cauză că nu eşti pe drumul cel bun.
Nu ştiu.
Poate că încă mai cauţi ceva ce nu ai găsit.
Vreau să spun că...
Ştiu că eu sunt aşa. Toată lumea crede că le am pe toate.
Că sunt cel mai bun agent publicitar din Ohio.
Şi că o să fiu angajat în Barcelona în curând.
Dar nu am pe nimeni căruia îi pot împărtăşi toate astea.
Şi o persoană care mă face să mă simt altfel, e o fată pe care...
am cunoscut-o în liceu.
Noi suntem tigrii şi nu suntem înfumuraţi.
Ştii? Încă mai am chiloţii tăi
- de atunci când... - Bine, cred că e timpul să cobori.
În regulă, e greu să auzi toate astea. Am înţeles.
Să o laşi pe soţia mea în pace, Chip.
Am veşti pentru tine, soţia ta nu mai e pentru tine.
Şi nu e de nasul tău şi în sfârşit a realizat asta, s-a terminat.
Uşurel.
Crezi că nu pot să mă apăr pentru că sunt într-un scaun cu rotile?
Eu ştiu aikido.
Asta e pentru că mi-au furat iaurtul, fraiere.
Ştii care e partea cea mai rea pentru mine, Chip?
Eşti o persoană oribilă. Nu e nimeni mai rău ca tine.
Şi pentru că eşti în scaunul acela încă mă simt vinovat că te urăsc.
Ştii ce urăsc cel mai mult la tine, Tom?
Nu e vocea ta de poponar. Pun pariu că credeai că spun asta.
- De fapt, nu credeam. - Dar îţi mulţumesc oricum.
Eşti aşa de slab. Eu te-am înfrânt în orice fel cu putinţă.
Te-am făcut de cacao la lucru, i-am întors pe toţi împotriva ta...
Şi pot să spun că sunt la trei zile depărtare să i-o trag curvei de nevastă-ta
şi tu mai ai tupeul ca să-ţi fie milă de mine.
Cred că aşa este.
Nu ai de ce să-ţi fie.
Este un miracol. Poate să stea în picioare.
Ştiam eu!
Dă-te de pe mine!
I-ai tras-o soţiei mele cu scula aceea gigantică şi necircumcisă!
Nu pot să respir, Tom!
De ce naiba îţi petreci toată viaţa pretinzând că eşti paralizat?
- Ce este în neregulă cu tine? - Ai încercat să parchezi la magazin
în timpul Crăciunului? Sau ştii cumva cum e să faci sex din milă
- atunci când nu poţi merge. - Eşti un sociopat.
Nu mă înţelege greşit, chiar am avut nevoie de scaunul
acle pe când aveam 14 ani. Am avut un accident la hochei.
Şi apoi am venit aici să fac liceul şi m-am decis să rămân aşa.
Crezi că nu o să le spun tuturor adevărul, ciudatule?
Tocmai ai aruncat un handicapat pe scări, nimeni nu o să te creadă.
Şi ai mai fost şi în avantaj când m-ai aruncat la pământ.
Toate antrenamentele mele de arte marţiale au fost executate din poziţia şezând.
Renunţă, amice. Nu o să câştigi niciodată.
Ne vedem mâine la şcoală.
- Alo? - Sunteţi domnul Chip Sanders?
- Da. - Numele meu e Juan Castelan.
Sunt preşedintele executiv al companiei publicitare Idea.
- Ne-aţi trimis cv-ul. - Da, aşa este. Alo?
- Bună, ce faci? - Bine, mulţumesc.
Îmi permiţi să-ţi spun că munca ta e absolut genială.
Senior Tomato este un premiu minunat.
- Vă mulţumesc. - Cu plăcere.
O să trec direct la subiect.
Aţi fost ales în postul de director de creaţie.
Puteţi să zburaţi cât mai repede înspre Barcelona?
- Sigur, minunat. - O să plec numaidecât.
Tom, sunt Wallowman. Am stabilit o întâlnire cu puştiul acela Leslie.
Dar probabil ştii totul despre asta din moment ce soţia ta e avocatul său.
Dă-o naibii. O să-l trimit pe Chip.
La naiba!
Bob.
- Ai văzut-o pe Sofia? - Nu, eu am fost să-mi mai cumpăr whisky.
Şi când m-am întors ea nu mai era. Eşti în regulă?
Bob, trebuie să-ţi spun ceva.
Caseta cu Leslie nu a fost distrusă în incendiu.
- Eu am copiat ceva din greşeală pe ea. - Sofia mi-a spus asta aseară.
Şi i-am spus şi ei acelaşi lucru pe care o să ţi-l spun şi ţie.
Singura persoană responsabilă pentru că mi-am pierdut slujba...
- Sunt doar eu. - Şi tot eu am cauzat incendiul.
A fost un accident.
- Nu ştiam că... - Te simţi bine?
Am vrut să-i vând viziunea lui Wallowman dar ştiam că sunt numai prostii.
- Aşa şi este, Bob. - Ştiu.
- Dă-l naibii. - La naiba cu el!
La naiba cu el!
- Eşti de treabă, puştiule. - Eşti de treabă.
Sofia se întâlneşte cu Chip la o îngheţată pe Strada Eddie.
Mulţumesc, Bob.
Isuse Tom, trebuie să faci un duş.
Îmi pare rău.
Du-te după ea, fiule!
Pun pariu că îşi dă în freză.
Genţile astea nu ar trebui să se îndoaie.
Leslie, semnează acolo jos şi o să fi un tânăr foarte bogat.
Şi înceracă să nu murdăreşti contractul cu îngheţată.
- Nu o fă, Leslie! - Minunat, a venit Tom.
Tom, ce s-a întâmplat cu tine?
Mă ascultaţi vă rog numai o secundă?
Sofia, Leslie şi tatăl lui Leslie.
Sofia, ştiu că nu sunt cel mai ideal soţ, sunt egoist, nu mă pot ţine de o slujbă...
Şi cred că l-am făcut pe tatăl tău să aibă probleme cu alcoolul.
Dar ai spus că pot să depistez rahatul de departe.
Ei bine, acest timp este plin de minciuni.
E un sociopat şi cel mai important... Scumpo, poate să stea în picioare.
L-am văzut. Nu poate să se lupte din picioare...
Dar poate să stea.
Din fericire pentru mine nu sunt scări aici ca să dovedeşti din nou cele spuse.
Scumpo, ştiu că este greu, dar trebuie ca să mă crezi...
Trebuie să ai încredere în mine.
Tom de ce m-aş preface toată viaţa că sunt handicapat?
Ca să pot parca la magazin de Crăciun?
Alo?
Un moment, vă rog. Asta e slujba la care am visat eu.
Şi mă sună să facă ultimele aranjamente pentru călătorie.
Ăsta e motivul pentru care am venit, nu prea îmi pasă de Leslie.
- Chip, nu eşti de treabă. - Mai puţine cuvinte, te rog.
Am o singură întrebare. Sofia...
Să iau un singur bliet înspre Spania, sau două?
Ştii ce, Chip? Eu cred că eşti ciudat şi înfricoşător.
ŞI dacă crezi că o să te aleg pe tine în locul dragostei vieţii mele
eşti cel mai nebun om de pe faţa Pământului.
Numai un bilet, vă rog.
- Îţi mulţumesc. - Scumpule, oricum nu m-ai putea pierde.
Şi să ştii că ai încercat destul de mult în ultima vreme.
- Staţi numai puţin. - Deci cred că ăsta e rămas bun.
Dumnezeule!
- La naiba! - Sofia, ar trebui să ştii că în
noaptea în care am făcut dragoste am mimat orgasmul.
Tom, nu o să mă învingi niciodată şi o să-ţi trimit o vedere din Barcelona.
Domnule, dacă e în regulă cu tine, aş vrea să plec în seara aceasta.
- Desigur, domnule Chip. - O să te aştepte cea mai lungă limuzină.
Şi după sosire o să vii la o petrecere la care sunt o grămadă de fete.
- Fantastic. - E totul aranjat?
- Da, desigur. - Vă urez toate cele bune.
- Şi ţie mult succes, Chip. - Eu nu am nevoie de asta.
Tu eşti idiotul care o să rămână în Ohio pentru tot retsul vieţii.
Şi o să lucrezi în cea mai plictisitoare agenţie de publicitate din lume.
Spania, Tom. Spania.
Îl duc pe micuţul ăsta într-o călătorie de vis.
Da! Şi nici nu o să ştie ce l-a lovit.
Oamenii de la Lions au cheltuit o grămadă de bani să vă facă să
mâncaţi noul hamburger cu castraveţi.
L-au angajat şi pe Tony Hawk să poarte un costum de castravete
şi să facă trucuri. Numai problema a fost că odată ce Tony a fost în costum
nu prea a văzut aşa de bine.
Ca să fiu sincer, sosul de tartar face totul.
Şi trebuie să vă spun că este destul de bun.
- Şi tăiaţi. - Bună treabă, Leslie.
- Ce părere ai, Bob? - Mi-a plăcut la nebunie.
E sinceră, fără abureli şi puştiul are un talent natural.
- Ia o pauză de cinci minute, amice. - Haide, scumpo.
Mă găsiţi în rulota mea.
Cineva ar trebui să-i dea fetii ăleia nişte pantaloni.
Bob, îţi mulţumesc din suflet că ai venit aici şi m-ai ajutat să-mi
- deschid propria mea companie. - Eşti făcut pentru asta, eşti grozav.
- Ţi-am adus un cadou din Ohio. - Nu trebuia să faci asta.
- Mingea cu, da". - Glumeam.
De ce să-ţi dau eu ţie mingea mea cu, da".
Barcelona, Spania.
- Bună ziuam, ştiţi unde e Paul? - Bună ziua.
Eu sunt noul director de creaţie şi trebuie să intru înăuntru.
Nu vedeţi că mi-am rupt ambele picioare?
Nu-i nimic, bătrânul Chip o să o facă singur.
Aşa arată un om care are nevoie de ajutor.
Nu îţi face griji. Ai întârziat la o întâlnire?
Cred că da. Aţi putea să-mi deschideţi uşa asta?
Nu e nici o greşală. Lucrez la etajul al patrulea.
Numele meu e Chip Sanders. Vă rog să nu-mi rupeţi şi braţele.
Vă rog. Puneţi-mă înapoi în scaun.
Uite-i pe băieţii mei preferaţi.
Bună, grăsanule.
Scumpule, trebuie să ajung la o întâlnire până la ora 9:30.
Micul dejun e gata în 15 minute.
- Chiar nu pot să întârzii. - Avem croaissante cu ciocolată.
De fapt, ce înseamnă 15 minute în plus.
Ştiu cum am putea petrece şase minute din acelea.
Şase minute? Chiar crezi că poţi rezista aşa de mult?
Pot să rezist şapte şi jumătate.
Traducerea: CDManiac
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania